- Hei. - God morgen. Nå har jeg slagordet.
- "Ta en Comet." - Ja vel? Nei...
- Hvorfor ikke? - Det låter som en legemiddelreklame.
- Hva med "Comet kommer"? - Kommer ikke på tale.
Som Q-tips og så videre. Vi kan bli nettets første varemerke.
Jeg hjelper gjerne til, men etter klokka ti.
- Rover sliter. Én sjef er nede. - Joe, da.
- Nå er du slem. - Jeg bare fleiper. Slapp av.
Vi må dra og hilse på ham snart.
Han har dårlig samvittighet og vil nok si unnskyld.
Trengs ikke. Vi har den beste forretningsideen.
Og geniet bak søkealgoritmen deres er ikke lenger tilgjengelig.
Osteomelett? Jøss.
"Søk etter det, finn det, Comet."
Det er perfekt.
Takk for at du kom.
Det er viktig at vi snakker sammen på tomannshånd.
Jeg skrev 90 prosent av koden som Rover er basert på.
Da Rover indekserte sykejournaler, men du har ikke utviklet deg med den.
Jeg gjorde alt du ba om, og nå må jeg slutte?
Bos har sluttet på prosjektet, og kontrakten din er...
Jeg og en venn grunnla firmaet. Jeg vil ikke ha noen fallskjerm!
Vi klarte oss bra før du dukket opp og krevde det umulige.
Har jeg presset deg, så er jeg lei for det.
Dette handler ikke om rettferdighet, men om overlevelse.
Du bryr deg ikke om pengene, men du bryr deg om vennene dine.
Da du lot som om du skrev koden, satte du dem i knipe.
Den eneste måten å beskytte dem på-
- er å dekonstruere algoritmen og lage vår egen versjon av den.
Men da kan ikke du være innblandet.
Jeg vet hvordan det er å føle seg mislykket.
Å føle at man ikke holder mål.
Men hvis du ikke slutter, risikerer du og vennene dine å miste alt.
- Hva skal jeg si til dem? - Sannheten.
"Jeg er utbrent. Jeg har hatt det tøft lenge."
"Rover klarer seg selv, og det er på tide at jeg går videre."
Si det.
Jeg er utbrent. Jeg har hatt det tøft lenge.
Det er på tide at jeg går videre.
- Nå? - Ta den tida du trenger.
Haley! Kom hit.
- Hva er det, pappa? - Vi har noe viktig å snakke om.
- Du vet nok hva det gjelder. - Nei.
Raketter! Gratulerer, jenta mi!
- Vi skyter dem opp etterpå. - Vi må kategorisere sider...
Det er perfekt vær, og jeg fyller jo år i dag.
- På lørdag kan vennene dine komme. - Jeg kan invitere dem nå.
Jeg mente skolekameratene dine. Bursdagen din er ingen fridag.
- Greit. Får jeg invitere Katie, da? - Vil du det?
Ja, vi gjør det nå. Bare oss.
Jeg skal prøve å få tak i Cam og hører om hun kan komme.
- Du er best! - Det er ikke helt sikkert ennå.
- Dette er så ulikt Cecil. - Sånne ting skjer.
Det sier ingenting om påliteligheten til dere eller Rover.
Vil det ikke virke rart at han slutter når det går så bra?
Folk bryr seg bare om antall brukere, og der gjør vi det veldig bra.
Med finansieringen kan vi få inn nye talenter.
Dere kan optimere sida, så skaffer jeg den beste utvikleren i området.
- Fins det noen gode igjen? - Bobby Aron er ledig.
- Tuller du? Han er jo en legende. - Microsoft er ute etter ham.
Hør på meg. Vi er de store. Utviklerne kommer til å stå i kø.
Det er sånn vi tenker fra nå av. Forstått?
- Greit. - Forstått.
- Se her. Hva syns du? - Fint! "El Gordo"?
- Du vet vel hva det betyr? - Ja da. "Kjekken"...
Akkurat.
Ser du den svalen? Den har Haley tegnet.
Sjøfolk tatoverer en for hver 800. mil.
Hun sa at raketten er i skala 1:100, så det rekker med åtte mil.
- Dere har ikke skutt den opp ennå. - Klarer den ikke åtte mil, tror du?
Er det rart at hun ikke ba noen fra skolen?
Nei. Skolekamerater er overvurderte.
Hun virker fornøyd. Og Katie er flott.
Den mangler noe.
- Skal du helt ut i rommet? - Iallfall opp til eksosfæren.
- Gjør dere sånne ting ofte? - Til mamma sprengte av seg hånda.
- Det skjedde helt uten forvarsel. - Veldig morsomt...
Jeg måtte trygle naboen din, og så måtte sønnen løpe hjem til deg.
- Bare for å gi deg en beskjed. - Jeg kjørte ham hjem igjen.
Telefonen ble oppfunnet på 1800-tallet. Du kan jo bygge en.
Gjør det. Du får problemer når du har for mye fritid.
- Jeg ville bare hjelpe Bos. - Han ba meg om hjelp også.
- Men jeg ga ham ikke en algoritme. - Greit. Ikke vær redd.
Jeg er ferdig med teknologi. Jeg er lei av hele greia.
Ferdig som 32-åring? Du fikk én dårlig anmeldelse.
Vet du hva folk sa om Symphonic? Jeg kjenner deg.
- Du drømmer i programmeringsspråk. - Ikke nå lenger.
- Folkens! - Vi er ferdige!
- Sett i nøklene. - Kan du filme meg?
Gratulerer med dagen.
Fem, fire, tre, to, én...
Oppskyting!
Hvor ble den av?
Spiller du selvmordsmusikk?
Kan du hente en øl til meg? Du kan også ta en.
Men ikke si noe til faren din.
- Hvordan har Bos det? - Bra, tror jeg.
Og hvordan smaker din første slurk med øl?
Fælt. Han er vel frisk? Han ble utskrevet i går.
- Hvordan vet du det? - Jeg traff ham på fredag.
- Besøkstida er vel om morgenen? - Jeg sa at jeg var barnebarnet.
Det er noe jeg beundrer ved deg. Det vet du vel?
Du er fullstendig uredd.
- De kunne ikke akkurat arrestere meg. - Jeg vet ikke hvem du slekter på.
Fikk du aldri kjeft for å ha gjort noe galt?
Jeg var ganske forsiktig.
Kom igjen.
Pappa og jeg pleide å campe, og en gang dro vi til en plass-
- der folk snakket om et steinbrudd man kunne svømme i.
Vi klarte å finne det, og det var helt fantastisk.
Vi sto på en klippe ovenfor det klareste vannet du kan tenke deg.
Pappa turte ikke å hoppe, for det var for høyt.
Jeg lo, så han utfordret meg til å hoppe.
Så løp jeg fram til stupet og slo hjul over kanten.
Fy søren, mamma. Det er et mirakel at jeg ble født.
Jeg trodde bare ikke at jeg kunne skade meg. Jeg følte meg fri.
Du føler det sånn, og jeg vil ikke at du skal miste det.
Du må aldri hindre deg selv bare fordi du er redd.
Greit.
Neste gang jeg gjør noe galt, så husk at jeg bare var modig.
- Greit... - Nå må jeg gjøre lekser.
Ja vel. God natt.
Utrolig... Et øyeblikk er Haley fire og bygger fort med sofaputene.
Og i neste øyeblikk drar hun "Kids in the Hall" -vitser.
Det er så stilig.
Ja, unger hadde vært flott om man kunne føde en 14-åring.
- Vi ses i kveld. - Ha det.
Hva i all verden?
Bare slapp av. Ikke tenk på noe.
Feiging!
Greit. Det første jeg tenker på når jeg hører "internett", er...
- En datamaskin? - En datamaskin.
- Og porno. - Porno.
- Masse porno. - Jeg vil katalogisere pornosidene.
Hei. Beklager at det er sent, men kan vi utsette middagen?
Klart det. Det er ingenting å rapportere.
Jo, én ting. Jeg ble oppringt av Haleys studieveileder.
- Hun får stryk i historie og biologi. - Datteren vår?
Hun har blåst i leksene og klarer ikke prøvene.
- Men hun var jo så flink. - Kanskje hun tar på seg for mye.
- Hun elsker Comet. - Ja, men hun trenger en pause.
- Hun setter arbeidet først. - Hvem har hun det fra, tro?
Jeg prioriterer da jentene! Men hvis du ikke tør å snakke med henne...
Unnskyld. Jeg vil ikke være streng mot henne.
- Vil jeg det, tror du? - Jeg skal snakke med henne.
Fint sted. Sjarmerende.
Takk for at du kom. Jeg er skrubbsulten.
Hva er din yndlingsnettside?
Det er vanskelig å velge bare én. Hva har de andre sagt?
Noen valgte ei side med lilla bakgrunn, ikke noe annet.
Var det Melissa? Hun er besatt.
- Noen valgte "Brennende Pop-Tarts". - Ja, den Arnie fant.
Vi ristet Pop-Tarts hele dagen og ødela vel tre brødristere.
Imponerende. Men får disse sidene vanlige folk til å surfe på weben?
- Jeg begynte jo med det. - Hvorfor det?
Da jeg sjekket ut sidene først, så var det ganske kjedelig.
Det var bare databaser og arkiv.
Men så fant jeg en fyr som skrev om livet sitt.
- Og ei "I Love Lucy" -fanside... - Hvorfor var det så interessant?
Jeg vet ikke... Skolen var kjip. Jeg ble ikke mobbet, altså.
Men alle der er så falske.
Det beste med weben er at man viser hvem man virkelig er.
Hvis folk ikke liker det, så spiller det ingen rolle.
Det er iallfall ditt sanne jeg og ikke en fasade. Skjønner?
- Ja. - Hei der!
- Hei! - Sitter dere og jobber?
Hei, Vanessa. Dette er min sjef Joe MacMillan.
- Egentlig medstifter. - Stilig.
Jeg er avhengig av IUMA.
- Indierock-delen er helt rå. - Ja, hvem trenger Sub Pop?
Fant du Julep-samlinga med den Bratmobile-låta?
"Let's talk about dogs."
- Heavens to Betsy er også kule. - Ja.
- Jeg må jobbe, men vi ses senere. - Klart det.
Hun virker kul.
Hva snakket vi om igjen?
Så på internett føler du at du kan være deg selv?
Rover vet antallet brukere, hva de klikker på, og hvor lenge de blir.
- En markedsførers drøm. - Så det handler om å selge?
Det handler om forandring.
Du får jobbe med en desentralisert plattform som vil forandre verden.
Du kan jobbe for Microsoft og la dem vise deg hvordan framtida blir.
Eller du kan jobbe for oss og vise dem det.
Jeg tok Microsoft-jobben i morges.
Jeg ville møte deg fordi jeg vokste opp med Mutiny og Community.
Jeg fikk venner der, byttet kassetter og kjøpte datamaskindeler.
Det har betydd enormt mye for meg. Og jeg...
Jeg ville egentlig bare takke deg.
Det var hyggelig å høre, men...
Jeg håpet at vi skulle bli enige om noe.
Får jeg spørre om noe?
Community var forut for sin tid. Hvorfor har du ikke gjort det igjen?
Mutiny var det morsomste jeg har vært med på.
Vi var ferske og opplevde den ene krisen etter den andre, men det gikk.
Nederlaget var...
Hva heter det? Man blir sterkere der hvor bruddet har vært.
Men uansett...
Jeg prøver faktisk å lage en ny versjon av Community-
- men denne gangen handler det om alle som er på internett.
Det er det spennende med Rover.
Å fly uten sikkerhetsnett og inn i det ukjente.
Det er skremmende, men inspirerende.
Jøss... Jeg har ombestemt meg før.
Microsoft er trygt, men... Den som intet våger, intet vinner.
Jeg er med. Hvis du fremdeles vil ha meg?
- Absolutt! - Fint.
Da må du hjelpe meg. Redmond-beistet vil ikke like dette.
- De skremmer ikke meg. - Det er det vel ingen som gjør.
Skål for risikoen.
Skal vi ta en til?
- Hei. - Hei...
- Går det bra? - Ja da.
Jeg har lagd kaffe.
Jeg bør vel egentlig dra.
Ja, vi burde...
- Vi burde snakke om jobben. - Det går bra.
Greit.
John?
Det er fra Sam.
Det er meg med hår.
Han er en god gutt.
John... Denne opplevelsen har fått meg til å tenke.
Jeg kunne ikke påvirke sykehuset, så hvis noe hadde gått galt...
- Det gjorde det ikke. Det gikk bra. - Det er ikke bare det.
Da det skjedde, var det et øyeblikk jeg trodde...
- Jeg trodde at jeg mistet deg. - Nei da.
Jeg elsker deg. Jeg aner ikke hvor lang tid vi har igjen sammen.
Så hva venter vi på?
Jeg har ingen ring, og du vil jo ha en stor diamant...
Hva gjør du med hjertet mitt?
Hva sier du?
Husker du boligprosjektet i Patterson?
Du avsto, men jeg ville undersøke det nærmere.
- Hvor mye? - 300000 dollar.
Jeg ville løse det selv og ikke virke som en idiot.
Å jobbe med Rover skulle gi trygg gevinst.
Men så satte vi oss fast, og jeg fikk panikk.
Nettsida var ikke bra nok. Vi kom oss ikke forbi hinderet.
Så jeg ba Cam om å hjelpe oss med søkemotoren.
Donna fant det ut, og på restauranten...
Jeg er lei for det!
Diane, da.
Haley?
Hva er det? Pete skal kjøre meg til skolen.
Vi må snakke om karakterene dine.
- Ja vel. - Skolen har sagt at du får stryk.
Jeg har gått glipp av noen prøver, men jeg kan snakke med læreren.
Vi sa at du får jobbe her så lenge du får gode karakterer.
- Må jeg slutte å jobbe her? - Bare til karakterene blir bedre.
Pappa, da! Firmaet hadde ikke eksistert om det ikke var for meg.
Det stemmer ikke helt.
Jeg trenger ikke skole. Jeg har jobb!
Skolen gir deg utdannelse og venner.
Vennene mine er her, og de trenger meg!
Vi kommer nok til å klare oss.
- Haley... Det der må du vaske. - Nei!
Hvis du vil jobbe her igjen, så vasker du etter deg!
Haley!
Hallo!
Kom tilbake! Haley!
Hva er det?!
Det er en rød lommebok i skinn. Jeg satt i baren.
Har dere den? Jeg kommer innom i kveld. Takk.
- Har du tid? - Hva er det?
John fortalte meg om sine dårlige avgjørelser når det gjelder Rover.
Du kjenner nok allerede til dem.
Jeg hadde mine anelser, men ble ikke sikker før jeg traff Cam.
Gjort er gjort. Det viktige er å løse problemet og gå videre.
Jeg er helt enig. Cecil er ute. Vi finner noen som kan kopiere koden.
- Hvorfor det? - For å slippe erstatningsansvar.
Hvis det er Camerons kode, så kan vi bare ordne en overdragelse.
- Sånn beskytter vi nettsida. - Ja da.
Men i akkurat dette tilfellet er det ikke lurt å gjøre det.
Hun må ikke få vite hvor verdifullt arbeidet hennes er.
- Det er bedre å lage algoritmen selv. - Det gir ikke mening.
Løsningen er enkel. Betal Cameron og få det overstått.
Nei, jeg kan ikke det! Det går bare ikke.
Hør her. Du må få Cameron til å skrive under på en overdragelse.
Så forlater du prosjektet og lar Trip overta.
Det er urettferdig. Du kjenner ham.
- Han vil utnytte det! - Kanskje det er det beste.
Du har større problemer. Jeg er lei av å holde deg i hånda.
Dette hadde aldri skjedd om Bos kunne stole på deg.
Jeg hadde gitt opp håpet om å få svar på e-posten.
Hva gjelder egentlig dette?
- Har Atari sendt deg? - Nei da.
De ga meg en kopi av "Pilgrim". Man får alt hvis man spør pent.
Spillet har noen brister, men det er interessant.
Jeg har aldri spilt et spill med så mange hindringer.
Jeg prøvde å respektere spillerne.
- Jeg ville engasjere dem. - Ja, men ingen kan runde spillet.
Jeg forstår ikke hva du tenkte, men den verdenen du skapte...
Den var interessant.
Grafikken var bra, men kan vel neppe måle seg med det du så for deg.
- Ingen datamaskin er god nok. - Sikker? Utviklingen er rask.
Det er utrolig hva som skjer for tida.
Du er ikke spilldesigner. Du bygger verdener.
Jeg vil jobbe med deg og se hva du finner på neste gang.
Ja vel... Og hvorfor skal jeg jobbe med deg?
Jeg kan tilby ingen innblanding fra investorer.
Du har helt rett. Modellen er dårlig og parasittisk.
Så jeg skal ikke forstyrre deg.
- Og hva skal jeg gjøre? - Hva du vil.
- Er alt i orden? - Ja.
- Vil du snakke om det? - Nei.
Hound Dogz... Vi spiste der i går.
Hun elsker det stedet. Jeg aner ikke hvorfor. Maten suger.
Kanskje det ikke handler om maten.
- Når kommer hun tilbake? - Hun jobber ikke her lenger.
- Har du sparket henne? - Hun fikk velge, og hun valgte å gå.
Så få henne tilbake.
Hun får stryk på skolen og lager kvalm.
Haley trenger dette stedet. Hun er ikke som andre unger.
Hun har andre... interesser.
Bra for henne.
Hun er litt som meg.
Da jeg var liten, ønsket jeg meg et sted hvor jeg følte tilhørighet.
Som forelder må man sette grenser, være konsekvent og straffe.
- Du låter som faren min. - Vi er ikke engang i samme univers.
Jeg mener... Han forsto meg aldri. Han ville at jeg skulle være som ham.
Jeg forstår Haley veldig godt.
Vi drikker ikke milkshake, men jeg kjenner datteren min.
- Er du sikker på det? - Hva faen skal det bety?
- Jeg vil det beste for henne. - Du vil ha det hun kan gi firmaet.
Du bryr deg bare om hva som er best for deg.
Det er derfor du aldri kommer til å bli far.
Du har rett.
- Jøss, hvilket brett er det? - Hei. Hvordan var det på skolen?
Hun har kranglet med pappa. Hvorfor er du hjemme så tidlig?
Jeg følte meg litt dårlig.
Så du skulker jobben. Tøft.
Vi hadde en kul vikar i dag som har studert i Frankrike.
Det var ei utvekslingsgreie som visst var skikkelig bra.
Hun så filmer på kino der, og de holdt kurs i film og foto...
Vet du hva jeg beundrer ved deg, Joanie?
Du er så uredd.
Vet du det? Jeg håper at du aldri mister det.
Aldri si nei til noe bare fordi du er redd.
Vil du spille med meg? Jeg kan vise deg hemmelighetene mine.
Det trengs ikke.
- Jeg finner på noe med Haley. - Greit.
Hvor vil så du dra?
DRO TIL HUSVOGNA FOR Å TENKE
- Hallo? - Hei, Joe.
- Det er Bos. Er Cameron der? - Nei.
- Vil du legge igjen en beskjed? - Nei, jeg kan ringe senere.
Du...
Hvordan går det med deg?
Tja...
For ei smørje.
Jeg overbeviste meg selv om at det skyldtes stolthet.
Men sannheten er at jeg bare ville bety noe.
Jeg ville få fart på ting. Vel, oppdraget er utført...
Det aner jeg ingenting om.
Alt jeg har gjort...
Jeg vet ikke engang hvorfor jeg gjorde det.
Jeg ville bare ha alt.
Jeg ga blaffen i hva eller hvem jeg trengte å overkjøre.
Ja... Den fyren var en drittsekk. Jeg ansatte ham en gang.
Kanskje jeg er slik ennå, men uten å merke det.
Nei, innrømmelsen er halve jobben, og jeg vet hvordan du behandler Cam.
Det er en annen mann enn ham jeg traff første gang, Joe.
- Det låter som noe for meg. - Vi har alle vårt.
Ja, man lyver om at man liker ballett...
Eller så vil man ikke ha barn, men lar være å fortelle det.
- Vil Cam ha barn? - Nei.
Kanskje hun overrasker deg.
Kanskje hun overrasker deg også. Lykke til.
Hvis du trenger et sted å sove, så er du velkommen.
Så... Hva skjedde?
Jeg drakk to glass vin, og politiet hadde visst en kvote å fylle.
Jeg mener... Du har aldri fått bot før.
Ja... Men nå har jeg det.
Hva er i veien?
Jeg ser for meg mitt 22-årige jeg dra til AGGEK-
-drassende på en Symphonic.
Hun setter seg og forteller om ideen, og jeg knuser henne.
Mitt unge jeg har ikke en sjanse.
Gi deg...
Ditt 22-årige jeg var langt fra uskyldig.
Og du er heller ikke blitt så grusom.
Alle versjonene er deg. Du er den samme som du alltid har vært.
Og...
Jeg er glad i den personen.
Hei.
- Takk for at jeg fikk komme. - Ingen årsak.
Vil du sitte?
Vi skal betale deg, men vi kan begynne med...
Det trengs ikke. Jeg trenger ikke betaling.
Takk for det.
- Jeg sier ingenting til Joe. - Han vet det allerede.
Du...
Går det bra?
Takk for dette. Jeg skal ikke forstyrre deg mer.
Pete? Sakk på farten. Jeg skal innom her.
Velkommen til Hound Dogz. Hva skal det være?
- En frokostburrito og en liten kaffe. - Det blir 2,80 dollar.
Kan jeg få en burrito og en liten kaffe?
Tekst: www.sdimedia.com